![](/common/img/user_bg_default.jpg)
-
Поділитися
- Поскаржитися
21.03.22 Розпочала писати свою першу книгу про те, як війна зібрала за столом у сільській хатинці всю мою родину. Розповідаю від першого обличчя їхні історії та ролі у захисті нашої Батьківщини.
Через напад росії на Україну, я та мій чоловік, втратили свої постійні роботи. В пошуках безпеки та економії витрат ми переїхали до батьків чоловіка в село, якомога далі від міста з його постійно кричущими сиренами повітряної тривоги. У наш невеличкий дім з часом почали приїздити й інші родичі: діти, правнуки та навіть їхні друзі, які теж шукали порятунку тікаючи зі Східних міст країни.
У вільний від волонтерства час, я вирішила почати писати цю книгу, щоб усі наші майбутні покоління знали той біль, той й жах і страждання, які нам принесли громадяни росії. Я хочу, щоб усі майбутні покоління моєї родини запам’ятали, напрямок куди потрібно направляти російський воєнний корабель та його прихильників.
Никогда мы не будем братьями! Ни по родине, ни по матери.
Через напад росії на Україну, я та мій чоловік, втратили свої постійні роботи. В пошуках безпеки та економії витрат ми переїхали до батьків чоловіка в село, якомога далі від міста з його постійно кричущими сиренами повітряної тривоги. У наш невеличкий дім з часом почали приїздити й інші родичі: діти, правнуки та навіть їхні друзі, які теж шукали порятунку тікаючи зі Східних міст країни.
У вільний від волонтерства час, я вирішила почати писати цю книгу, щоб усі наші майбутні покоління знали той біль, той й жах і страждання, які нам принесли громадяни росії. Я хочу, щоб усі майбутні покоління моєї родини запам’ятали, напрямок куди потрібно направляти російський воєнний корабель та його прихильників.
Никогда мы не будем братьями! Ни по родине, ни по матери.