Жарко!!!
Вітаю, мої любі Натхненники!!!
Дві історії, які розпочались у стінах коледжу!!!
Запрошую завітати до спекотно-харизматичної книги.
Я повертаю голову і бачу містера Джеймса, який йде під дощем до мене. Хапає мене за руку і веде мене до свого авта. Я вириваю руку з його міцної хватки і намагаюсь дивитись крізь дощ. Краплі величезні та щільні закривають перед собою весь світ. Вони затушовують видимість, а звук їхнього легкого удару по покрівлі автівок створює густий мелодійний фон.
Я витираю очі, кліпаю і врешті-решт говорю.
— А ви, як чоловік, який не знає чого хоче.
— Це я не знаю?!
— Доведіть, що знаєте. Бо я в цьому сумніваюсь. — Я починаю труситись, як маленьке цуценя, але водночас я до знемоги збуджена тим, що відбувається. Я хочу дати ляпаса йому і водночас впасти в обійми. Що з моєю головою?
— Хочу тебе добряче покарати за дурні вибрики. За те, що ми обоє стоїмо під дощем, а мали б сісти у авто і поговорити.
— Покарати? Мене?! Як маленьку дівчинку?!
Серджусь і йду повз нього, але він хапає мене за руку, і я опиняюсь притиснутою до дверцят автівки. Він нависає наді мною і його гаряче дихання торкається мене поміж холодного дощу.
— Ні, я хочу тебе покарати інакше. І повір це дуже по-дорослому.
Я важко дихаю, торкаючись його грудей, а потім ми обоє накидуємось на губи одне одного. Холодний дощ б'є по наших обличчях, доки ми палко цілуємось. Я обіймаю його за шию, доки його рука стискає мою потилицю, а іншою він обпікає мою шкіру на талії.
На мить його губи відриваються від моїх і він дивиться крізь дощ на мене.
— Декстере… — Видихаю я і бачу пару скрізь дощ.
Він усміхається.
— Ти вперше назвала мене на ім'я.
Запрошую поринути у історію кохання студента та викладачки. Ця книга - поцупить ваше серце.
Щось солодке, заборонене, сучасне та у дусі коледжу.
— Ти як? — Хлопець підійшов ще ближче, майже у притул. І напевно подумав, що я або німа, або дурна, якщо не зводжу з нього свого погано прихованого блукаючого його обличчям погляду. — Ти в порядку? — Усміхається і торкається мого волосся, заправляючи його за вушко. Я ще більше починаю тремтіти, але тепер це інше. Я зачарована ним, як може бути зачарована принцеса лицарем на білому коні.
— Так… Так… я в порядку. — Нарешті промовила я, дивлячись на його усмішку, яка говорила мені про те, що він добре розуміє мій погляд. Я зашарілась і від незручності позадкувала. Вдарилася б головою об стіну, якщо б не його рука, яку він встиг підставити під неї. — Ой!
— Ой!.. — Він нависає наді мною і його гаряче дихання обпікає мене, коли він знову говорить. — Як тебе звати, красуне?
Я відчуваю, як червоніють мої щічки, як теплом розливаються його слова в мені. Ммм…«красуне».
— Ніколь… Ніколь Вайт. — Тихо промовила я, дивлячись у шоколадно-медові очі.
— Привіт, Ніколь… Я Блек. — Він знову торкається пальцями мого волосся і усміхається. Ця ямочка забирає мій спокій.
Що зі мною? Що я собі дозволяю? Не можна, не можна думати про ямочку і дупу цього красунчика з обличчям немов з обкладинки.
Блек і Вайт… Нічого собі.
— Привіт… Блек. — Я не знала куди подіти погляд. Він нависав, а я задерши голову, дивилась у його очі магніти.
Що він збирається зробити? Стоп! Він хоче мене поцілувати?
— У тебе дуже гарні губи. — Його голос продовжував розливатись моїм тілом. Слова, які злітали з його губ, були наче червоний оксамит, який торкався шкіри і пророкував щось недозволене, але таке бажане.
— Дякую. — Важче та частіше задихавши, я хотіла нахилити голову, відвести погляд,… зробити будь-що, щоб розвіяти оману його чар, але не встигла. Рука хлопця на моїй потилиці стиснула волосся і через мить його губи опинились на моїх. О, Боже!
Пружні та зі смаком лате…
3 коментаря
Щоб залишити коментар, увійдіть в обліковий запис
УвійтиКартинки не моя , Джеймса))). Хоча книга шедевральна, ніяк не можу залишити її на довго ♥️♥️♥️
Ксения Ксения, І не треба!!! Я і герої тобі завжди раді!!!! Тож завжди ласкаво просимо❤️❤️❤️
Вищий рівень задоволення від книг! Перечитувала по кілька разів! Дякую і натхнення!
Юлія Король, Щиро, щиро дякую за підтримку та тепло серця!!!
Супер! Я встигла!!! Заборонене вже у мене є, тепер і містер Джеймс про якого я так мріяла дочитати. Дякую за можливість.
Раїса Сонце, Дякую, моя люба за смаколик та емоції!!!!
Видалення коментаря
Ви дійсно хочете видалити повідомлення?
Видалити СкасуватиКоментар буде видалено назавжди.
Блокування коментування
Ви дійсно хочете заборонити можливість коментування?
Заборонити Скасувати