Увечері наступного дня, ворон опустився біля невеликого лісового озера. З розгорнутого кокона з'явилися Тріш та Еріка.
- Це озеро - особливе місце сили, ти повинна відчути це, - пояснив їй Тріш. - Тут проходить частина наших ритуалів, що стосуються енекських вірувань. Вода в цьому озері кристально чиста і вона завжди холодна. Енеки вірять, що пірнувши в неї можна зцілити душу. Вода , правда , очищає від усього зайвого, залишає лише те, що важливо, ... істинно важливе.
- Тут дуже незвично, занадто тихо, - зачаровано прошепотіла Еріка. - Я відчуваю, як усередині мене ніби щось тремтить, але мені від цього так легко й тепло! Потрібно пірнути?
- Позбувшись від всього одягу і тримаючись за руки, - кивнув Тріш.
Скинувши за ним з себе майку, джинси та білизну, Еріка не відчула ніякого сум'яття. Навпаки, їй подобалося, бачити його оголеним і те, що Тріш бачить в такому вигляді і її. Міцно взявши її за руку, на рахунок «три» - вони стрибнули!
Еріка заверещала від того, як вода обпекла її холодом. Вона була настільки холодною, що буквально за секунду пронизала тіло наскрізь, сковуючи не тільки шокований мозок, а й серце, що намагалося битися, заради порятунку життя.
- Моторошно крижана! - тремтячи всім тілом, вимовила Еріка на березі, з радістю притискаючись до Тріша, після того, як він витягнув її з води. Тріш пригорнув її до себе, прошепотівши на вухо:
- Скажеш, коли зігрієшся, - посміхнувся він з ніжністю, розтираючи її мокре тіло своїми долонями. Це почуття виникло миттєво і несподівано. Тільки що вони тремтіли від холоду, але вже в лічені секунди обидва відчули незвичайний прилив жару.
- Дуже жарко, напевно, тому що поруч з тобою, - сказала Еріка , піднімаючи очі, - Може, скупаємося ще раз?
Задоволено посміхаючись, Тріш похитав головою:
- Одного разу достатньо. Пари пірнають в це озеро, щоб перевірити істинність своїх почуттів. Якщо після крижаної води у енека виходить зігріти свою жінку, значить їхній союз благословили пращури! Значить, ми й справді призначені нашої любові. Тепер нам нічого не заважає, щоб провести ритуал, - довгим поцілунком, він поцілував її в губи. А коли Еріка відкрила очі, навіть не давши їй оговтатися, з'явилися Навас та Гера, яка вже надягала на неї просту індіанську сукню, розписану якимись символами і важке намисто, зроблене з каменів і маленьких кісточок . Теж саме зробив Навас, надівши на свого сина такого ж кольору сорочку, короткі штани і схоже намисто . Потім, на лоб їм пов'язали стрічки та нанесли на обличчя особливі знаки яскраво червоною пастою. Вогонь на галявині спалахнув одночасно зі звуками індіанських барабанів! Крім батьків Тріша, на галявині з'явилося ще кілька енеків. Усі вони були одягнені в древні індіанські вбрання - коричневі костюми з бахромою, а в волоссі стирчало пір'я, як символ їхнього зв'язку з воронами. Їхні обличчя були оздоблені масками, і кожен з них в руках тримав барабан, монотонно постукуючи в нього. Навас, як старійшина, співав, дотримуючись звичаїв. Він поставив молоду пару в коло танцюючих енеків. Червоною стрічкою Навас міцно зв'язав руки Еріки та Тріша, а на кожному кінці стрічки, зав'язав по вузлику, супроводжуючи все це своїми наспівами, після він відрізав ножем ці вузлики, змусивши їх проковтнути кожного по вузлику. Енеки продовжували кружляти навколо них у своєму танці, розгойдуючись, піднявши руки, піднімаючи то одну, то іншу ногу. Вогонь в багатті постійно міняв свій колір, від яскраво помаранчевого до бірюзового, викидаючи вгору стовпи різнокольорових іскор. Після, Навас, все тим же ножем, зробивши собі надріз на долоні посеред нанесеної на неї пентаграми, передав ніж танцюючим енекам, які по колу виконали те ж саме, в кінці передавши ніж Трішу. У Тріша на долоні теж виявилася пентаграма, яку він накреслив ножем навхрест. Як тільки він зробив це, енеки згорнувшись у воронів - зникли в нічному лісі, залишаючи їх одних біля палаючого багаття.
Не розриваючи пов'язаних рук, тримаючи ніж у вільній руці, одним рухом, Тріш розпоров на Еріці сукню від верху до низу. Лизнувши свій поріз на долоні, змочивши свого язика у власну кров - він поцілував Еріку в губи. Торкнувшись порізу вдруге - він поцілував місце її сонячного сплетення , залишаючи там кривавий слід . В третій раз, Тріш опустився на коліна і поцілував її в жіноче лоно, змусивши її при цьому затремтіти. Після чого він щось сказав енекською, а потім глянувши їй в очі, повторив, переклавши цю фразу, спеціально для неї:
- Моя кров, проникаючи в твоє тіло, пов'язує наші думки, душі і наше майбутнє, щоб це лоно дало життя дітям тільки від моєї крові. Справжня любов вічна, а значить , немає такої сили, здатної зруйнувати наш зв'язок!
Легенько потягнувши її вниз, стоячи один перед одним на колінах, вони знову почали цілуватися, тільки вже з усією наростаючою пристрастю, яку їм доводилося стільки днів стримувати в собі. Нарешті її любив хлопець, якого обрала її справжня суть, серце і душа тієї Еріки, якою вона була без прокляття. Оточені магією нічного лісу, під шепіт зірок, вони насолоджувалися своєю чистою любов'ю. Еріка задихалася від щастя, від того, що він був тут, поруч, він торкався до неї, цілував і вже ніщо не могло перешкодити їм злитися не тільки духовно, а й фізично, задовольняючи цю ненаситну потребу один в одному.
Вона прокинулася першою, з блаженною посмішкою, розглядаючи сплячого поруч Тріша. Незважаючи на вранішній час - прохолода їм не дошкуляла, він обіймав її однією рукою, другу підклавши собі під голову. Його дихання було таким спокійним і умиротвореним. Промінь, який пробився крізь гілки, пробігся по його тілу сонячним зайчиком, довгі вії Тріша злегка здригнулися.
#2026 в Любовні романи
#514 в Любовне фентезі
#537 в Фентезі
#108 в Міське фентезі
Відредаговано: 22.08.2020