- Ви лікар, або знахар? - долаючи незручність, яка створилася, спробувала заговорити з Герою Еріка.
- Він називає тебе сонечком? - замість відповіді вимовила Гера , сумно посміхнувшись. - Мій син полюбив. Ти перша ... і єдина дівчина, на яку він дивиться такими ось очима. Я знаю, ти дитя, ні в чому не винна. Це предки, духи чаклунів, які відійшли у вічність підготували нам таке випробування. Щоб він не обрав, я завжди буду на його боці. Він мій улюблений син. Я просто хотіла уберегти його. ... Я виростила чотирьох хлопчаків, трьох своїх синів та Зака. Тому за ці роки мені довелося стати і лікарем і знахарем, піднімаючи цих бешкетників. Рана в тебе не страшна, але шрам залишиться, як вічне нагадування про ту ніч, - Гера промовила це з такою інтонацією, ніби вона знала більше, ніж могла сказати.
- Ви виховали Зака, а як же його мати?
- Померла під час пологів, ніхто не зміг врятувати.
- А Тайгера? Адже він теж був тоді ще маленьким.
- Тай був особливою дитиною. З п'яти років сам за себе відповідав, дуже самостійний, завжди плутався під ногами у дорослих. Не дарма Гектор назвав його своїм наступником, у Тайгера є усі задатки вождя, і якби не ..., - Гера осіклася, закусивши губу, точнісінько так само, як це робив Тріш.
- Ясно, значить жахливий харакер Тая пов'язаний з тим, що його не долюбили у дитинстві , - пробурчала Еріка, помітивши, як гірко при цьому усміхнулася Гера.
… - Еріко?
Вона здригнулася від питального голосу Тріша, з подивом виявивши, що машина вже стоїть біля її будинку.
- Ти задумалася, соялан ? Давай віднесу тебе нагору.
Еріка вже навіть не звертала уваги, що двері перед ним відчиняються і зачиняються самі собою. Схоже, вона навіть вже почала звикати до цих чаклунських трюків. Тріш уклавши її на ліжко, сів поруч, задумливо та з ніжністю погладивши її по волоссю.
- Я казав тобі, що ти надзвичайно гарна, моя соялан?
Еріка потягнулася до нього, притулившись настільки сильно , наскільки вистачило сил.
- Я кохаю тебе! - видихнула вона , задихаючись від свого щастя . - Я неможливо і по божевільному тебе люблю!
- Авжеж, це вам точно стане в нагоді, - несподівано проказав незнайомий голос, - Ти була чер лідером, Еріко? Прикольний костюмчик!
Еріка вражено втупилася на хлопця, який вальяжно розвалився в її кріслі, тримаючи в руках стопку фотографій з її альбому.
- Хто ... хто це такий ?! - нарешті, вимовила вона, помічаючи, що поява в її кімнаті цього незнайомця абсолютно не здивувала Тріша.
- Еріко, це Ріан - мій кузен! - представив їх Тріш, поблажливо посміхнувшись, дивлячись на брата.
- Ще один Блеквуд? - здивовано пробурмотіла Еріка, спостерігаючи за цим дивним, розкутим хлопцем, який тепер сів на підвіконня, ближче до них.
- Нас воронів тьма! - зухвало посміхнувся Ріан, уважно розглядаючи її. - Я Блеквуд, та не той!
- Ріан син Тібора, він прилетів зі мною з Перу . Він хоче допомогти. У Ріана рідкісний дар, він у нас як боєць особливого підрозділу, - промовив Тріш.
- Старий, а ти мало не попався сьогодні! - розсміявся Ріан. – Тайгеру личать ці синці ! Твій тато прикрив тебе, але тобі потрібно краще контролювати себе, тому що далі буде тільки складніше.
- У мене просто цей зв'язок ... землю з - під ніг вибив, - насупився Тріш.
- Так, паршиво, - погодився Ріан, покосившись на спантеличену Еріку. - А як тобі хід Гектора? Тут же передав Тайгеру спадкоємність, щоб зрівняти шанси братів!
- Мені ось цікаво, коли ж він їм все-таки розповість.
- Може ви не помітили, але я тут, і я теж нічого не розумію! - ображено заявила Еріка, переводячи погляд з одного на іншого.
- Ми знаємо, - знову посміхнувся Ріан. - Що ти ні чорта не врубаєшся, просто Тріш намагається відтягнути цей не дуже приємний момент на якомога довше. ... О! Твій батько з братом додому завітали ! - виглянув він у вікно - Тріше, пропоную зібрати їх усіх до купи і розповісти одним махом.
- Ти що! Це тільки все ускладнить! - Тріш стурбовано глянув на Еріку. - І її батько , і її брат, просто ненавидять всіх нас!
- Зате вони люблять її! - заперечив Ріан. - Нам потрібні союзники, чим більше, тим краще. З тобою одним прокляття впорається не напружуючись, а якщо нас буде ціла юрба, то ... думаю, це змусить його розгубити свої сили. Ти ж присвятив свою матір . Гера розповість Навасу, вони не під прокляттям, так що твої батьки тебе не зрадять. Давай дамо можливість і батькові Еріки вставити своє вагоме слово.
- Як думаєш? - Тріш взяв її за руку. - Нам варто присвячувати твоїх рідних?
Вона глянула спочатку на Ріана, потім на Тріша:
- Давай спробуємо, - кивнула Еріка. І почувши, що батько з братом вже піднімаються по сходах, голосно покликала. - Тату! Дене!
Вони обидва вбігли і насторожено завмерли, побачивши сторонніх хлопців у її кімнаті.
- Розташовуйтеся! - недбало посміхнувся Ріан, розводячи руками. - Розмова у нас буде довгою, вийти звідси ви не зможете, поки ми вам цього не дозволимо, так що істерити не раджу.
#2026 в Любовні романи
#514 в Любовне фентезі
#537 в Фентезі
#108 в Міське фентезі
Відредаговано: 22.08.2020