Прокинулася я від дикого стуку дощу у вікна. Та і при тому голова дуже боліла. Біля себе я не виявила нікого. Взявши до рук телефон я побачила 2 повідомлення від Асі та 1 від Андрія. Спершу я прочитала від Андрія.
«Аліска, доброго ранку! Не став тебе будити. Сніданок на кухні, таблетка від голови й мінералка там же. Люблю тебе! Вдалого дня!»
Я посміхнулася і на душі стало тепло. Але мій головний біль не давав мені спокою. Подивившись на дату в календарі, я трохи офігела. Весілля Асі ми святкували 11 жовтня, сьогодні вже 13. Нормально так відсвяткували. Але ще я згадала, що через 2 дні моє день народження, а через 3 у Андрія. Далі я перевірила повідомлення від Асі. Вона запитувала як дісталися та, що вони вже збирають речі летіти.
Я ще трохи полежала й пішла на кухню, тому що моя голова й мій живіт не давали мені спокою.
Я випила пігулку й сіла їсти. Андрій приготував неймовірно смачні оладки з медом та шматочками персика. Так, як я прокинулася дуже рано, то в мене було ще багато часу до початку пар. Я пішла у ванну та зробила всі водні процедури, потім я підібрала собі одяг та вийшла з дому. Легкою ходою я попрямувала в бік університету. Там я зустрілася з Катею та Сашком і разом пішли на пари.
Пари пройшли дуже нудно та довго. Не можу зрозуміти, чому мені в школі не сиділося і швидше хотілося піти з неї, а зараз я розумію, що краще я сиділа б у школі. Після пар я пішла додому, узяла гроші й пішла магазинами в пошуках подарунка Андрію. Я дуже довго й нудно блукала торговим центром. Але все ж таки я придивилася крутий годинник. Я не довго думаючи купила їх і задоволена пішла додому. Як тільки я підійшла до будинку, то побачила, що приїхав Андрій. Побачивши його, я відразу ж побігла на зустріч. Я була дуже рада його бачити.
— Привіт! — сказав він.
— Привіт, — відповіла я, і ми поцілувалися.
Потім ми рушили додому. Там я приготувала вечерю і ми поїли.
Після смачної їжі ми пішли до спальні.
— Андрію, — сказала я.
— Що? — Відповів він, перебираючи моє волосся.
— Ти не забув, що через 3 дні в тебе день народження?
— Ні, а так само я пам’ятаю, що через 2 твоє, — сказав він і поцілував мене. — А ще я хотів тобі запропонувати жити в мене. Щоб ми бачилися щодня. Ти як, не проти?
— Ти зараз серйозно?
— На повному серйозі, — відповів мені хлопець.
— Звісно, я згодна, — відповіла я і поцілувала його.
— Тож завтра зранку зберемо твої речі та переїмо. А зараз уже пізно, так що треба спати! — відповів Андрій і повалив мене на ліжко. — Я люблю тебе!
— І я тебе! — Сказала я обійнявши хлопця.
#7402 в Любовні романи
#1788 в Короткий любовний роман
#1715 в Жіночий роман
Відредаговано: 28.03.2023