Колекціонер! — Новинка вже на сайті!!!!
Вітаю, любі!!!
Запрошую до нової історії кохання, Дениса та Кароліни!!!
Роман, "Колекціонер" — немає позначений 18+, але це не означає, що тут не буде яскравих емоцій.
Перший розділ вже опубліковано.
Публікації плануються щодня!
Уривок.
— Знаєш, друже, при всій складності моїх пошуків, — машину знайти легше. — видихаю та кладу альбом на місце.
— Зрозуміло! — кидає Віктор, й присідає на край столу. — І яка розвалюха, стала твоєю мрією, цього разу?
Я відкидаюся на спинку свого директорського крісла, і вдоволено посміхаюся. Я знаю, що товариш знову мене критикуватиме, але я помішаний на своєму захопленні.
— Це не розвалюха, а вісімдесяти семирічна крихітка, яка десь старанно ховається від мене. Але я обов’язково знайду її, та привласню.
Віктор дивиться на мене великими очима. З його погляду розумію, що я безнадійно хворий, що й підтверджують його слова.
— Ти б краще дівку собі в дружини знайшов, та привласнив її. Дене, схаменися — тобі тридцять чотири. Пора дітей заводити, а не дурнею страждати. — товариш зітхає, й відверто дивлячись на мене додає. — Кому ти все залишиш після себе. Тобі нащадок потрібен...
— Віку, припини! — Невдоволено гримаю я. — Ти вже як моя мама, бубниш, — фиркаю. — Добре, що тато підтримує мене...
— А, що Антон Федорович, може ще сказати?!! Чи ти думаєш, він онуків не хоче?
До зустрічі на сторінках цієї історії!!!❤️
1 коментар
Щоб залишити коментар, увійдіть в обліковий запис
УвійтиНевтомної Музи,успіху книзі!
Тетяна Маркова, Безмежно вдячна!!!❤️❤️❤️
Видалення коментаря
Ви дійсно хочете видалити повідомлення?
Видалити СкасуватиКоментар буде видалено назавжди.
Блокування коментування
Ви дійсно хочете заборонити можливість коментування?
Заборонити Скасувати