Живі історичні пристрасті
Мій відгук на книгу Ріни Март "Козацька доба: Льодова пастка Богуна"
Скажу одразу – я люблю історію, тож авторка дуже мене потішила, бо вміло переплела реальні події з вигаданими, наповнила життям постаті, відомі з підручників, додавши свого, але не перекрутивши відомі факти. Багата мова, здебільшого стилізована під мову тих часів (хоч навіть так трапляються слівця якто "інцидент" або "цунамі"), цікавий сюжет, не ходульні персонажі, є описи – я це люблю, коли герої не діють у вакуумі)) Досить чітко показана жорстокість того часу, видно, що авторка старанно попрацювала над описами битв.
Отже, у книзі центральною фігурою постає Іван Богун. Заможний полковник реєстрового козацтва на службі Речі Посполитої, розумний, освічений чоловік, щасливо одружений з коханою жінкою, яка ось-ось має народити йому дитину – людина, благополучна з усіх боків. Та раптом його життя круто змінюється, він у мить втрачає усе – майно, статус, душевний спокій, робиться бунтівником, за чию голову призначена винагорода. Та, незважаючи на все це, Богун почувається щасливим – адже він бореться за праве діло і він зустрів її – прекрасну "мавку" Марі Вишневецьку, дочку запеклого ворога козацтва князя Яреми Вишневецького. Чим закінчиться для Івана вічна боротьба з переважаючим противником, який зі своєю шляхетською пихою не визнає козацтво рівним собі, та заборонене кохання до дочки найбільшого ворога?
Для мене найвдалішим образом виявилася Ганна Богун – вона показана саме жінкою тих далеких часів, яка, незважаючи на ревнощі і страждання, не може виказати їх істериками та скандалом, вона мовчить, терпить, лише за якимось жестом, словом зрозуміло, що вона переживає. Але це не може тривати вічно – і ось одного разу Ганна зривається, і наслідки цього виявляються страшними...
Княжна (чи не більш автентично було б називати її князівна?) Марі, "мавка", описана у якомусь казковому, неземному вигляді – так, як бачить її закоханий Богун. Улюблена донька могутнього князя, вона незалежна та певна себе, не сумнівається у правильності своїх вчинків так само, як і її батько – але в один день між цими по-справжньому люблячими людьми з'явиться прірва, яку годі подолати...
Щодо другорядних персонажів книги – окреслена постать Богдана Хмельницького як полководця та політика, Олена Варшицька, сестра князя Вишневецького, показана водночас з усіма її великопанськими гордощами, та зі щирою любов'ю до Марі (до речі, саме з цією особою пов'язані як більшість помилок у тексті – то її звуть пані, то панна, то княжна, то княгиня – так і певно, найбільша загадка – коли у розділі XXXII князь каже сестрі – "Не було у Марі крові Гризельди" – чи означає це, що Марі не дочка дружини князя?)
Цікавий погляд авторки на причини невдачі у битві під Берестечком.
Недоліками я б назвала чимало одруківок, є також деякі помилки – наведу декілька прикладів: розділ ХVІ "Не хочу, щоб її кучері знали, куди я їду" – певно, йдеться не про закручене волосся, а про кучерів чи візників, XVIII – "власноруч попередив", краще було б "попередив власноруч написаним листом", чи щось таке, у XXVI розділі у письмі Адам Кисіль як польсько-литовське королівство, так і московське царство називає "імперіями", хоча жодне з них у ті часи цього статусу не мало. Розділ 40 римськими цифрами має позначатися XL, а не XXXX.
Дякую за книгу та бажаю авторці подальших успіхів та творчого самовдосконалення!
4 коментаря
Щоб залишити коментар, увійдіть в обліковий запис
УвійтиДуже дякую за відгук!
Ріна Март, Рада, якщо Вам сподобався!)
А я тішуся тим, що в блогах з'явився відгук на книгу, мета написання якого не прорекламувати книгу подруги, а дійсно поділитися враженнями.
Пишіть ще, у Вас гарно виходить)
Тетяна Гищак, Дякую!
Добре розібрали твір)))
Історичні повісті-романи важко писати, то велика праця.
Я вдячна, що авторка попробувала себе в такому складному жанрі))
А то на букнеті засилля примітивних слр,
коли романтична лінія переплітається з більш реальними, життєвими подіями; коли задіяні більш ширші та високі почуття ніж побачив/ла, захотів/ла, добився/лась - чесне слово, це стає набагато більш схожим на якісну літературу, що має шанс увійти до класики)))
Сама ще не читала, але після вашої рецензії з цікавістю візьмусь))
Lyudmila Sokolova, Дякую! Читайте і обов'язково пишіть коментар – для нас, авторів, це дуже важливо)
Хороша рецензія. Мені теж сподобалась ця книга.
Повністю погоджуюсь з вашим баченням образу Ганни. На мою думку він вийшов надзвичайно вдалим і правдивим. А от Марі видалась мені трохи занадто казковою, як і її тітка.
Об'єм книги великий, дрібних недоліків знаходиться багато, але знаю, що Ріна продовжує працювати над книгою. І це добре, таким чином вона не припиняє вдосконалюватися.
Єва Ромік, Дякую! Мені дуже приємні Ваші схвальні слова, як такого досвідченого рецензента!
Видалення коментаря
Ви дійсно хочете видалити повідомлення?
Видалити СкасуватиКоментар буде видалено назавжди.
Блокування коментування
Ви дійсно хочете заборонити можливість коментування?
Заборонити Скасувати