Чи легко бути в чужому тілі? Як гадаєте?)
Кохані наші читачі та читачки❤️❤️❤️!
Нами написано ще один розділ книжечки "Життя та пригоди первісних людей". В ньому з гумором розповідається про те, як Еліза та Хлоя відчайдушно намагаються вжитись в нові образи, адже їх поміняли тілами. Також привідкривається завіса хто ж саме таке зробив з дівчатами.
P.S. В якості невеличкого приємного подарунка ми написали коротку історію про диво, яке може трапитись з кожним. Тільки треба опинитись в потрібному місці і в потрібний час, а ще мати добре серце.
*Зимове диво*
Стояла середина зими. Надворі був сильний мороз. Красива молода жінка Віра Орлова повертається до себе додому. День видався проблемним- то негаразди на роботі, то зі школи подзвонили, що синочок-другокласник Максимко себе погано сьогодні поводив. Віра задумалась і не помітила, як разом з нею до під'їзду намагається зайти чоловік-безхатько. Це був літній чоловік у брудному неохайному одязі, з досить довгою недоглянутою бородою та брудними нігтями на дещо обморожених руках.
Віра завагалась дозволяти йому заходити чи ні, все ж для цього домофони і встановлені, щоб не пускати сторонніх всередину.
Та раптом літній чоловік, який помітив вагання жінки, промовив:
- Пустіть мене, будь ласка, до під'їзду, я хоч на першому поверсі погріюсь. Мороз просто лютий.
На здивування жінки, що він так правильно говорить, безхатько сумно промовив:
- Я теж колись мав дім, був досить заможньою людиною. Мав чудову жінку Світлану і сина Леоніда,- тут в чоловіка стало ще сумніше обличчя.- Та, на жаль, син виріс, одружився, я постарів, і вже став йому не потрібен. Одного дня мене просто викинули на вулицю,- гірко додав він.
Останні речення вирішили все. Віра рішуче натиснула код домофона і пропустила чоловіка всередину престижної багатоповерхівки, промовивши:
- Проходьте, будь ласка. Грійтеся
Потім, хвильку подумавши, вона дістала з екосумки з продуктами
хліб, ковбасу та велике рум'яне яблуко, простягнула все це нещасному чоловікові з лагідними словами:
- Пригощайтесь, ви певно голодні.
- Дякую вам, - промовив усміхаючись ротом з рідкими зубами чоловік. Я цього вам ніколи не забуду. І там теж не забудуть,- додав він, вказуючи вказівним пальцем кудись вгору.
Вірі потрібно було поспішати додому, готувати вечерю, бо скоро мав прийти чоловік Артем та син Максимко додому, тому вона попрощалась і пішла, дорогою все обдумуючи останні слова бідного чоловіка. Вона раптом згадала, як чула колись, що іноді Бог може перетворитись в нужденну людину, перевіряючи нас чи допоможемо. І ось, якщо людина таки допомагає, в її житті може відбутись щось добре, хороше. Якщо ж не надасть допомогу, то буде за це навпаки покарана. Потім Віра зайнялась домашніми справами, спілкуванням з рідними, і забула про все це.
А наступного дня, йдучи на роботу, молода жінка побачила, що безхатька в будинку вже немає. Прийшовши на роботу, вона з подивом дізналась, що отримала підвищення по службі, на яке чекала вже декілька років. На цьому сюрпризи не закінчились- чоловік виграв у лотерею чималу суму грошей, а синочок почав радувати батьків успіхами у навчанні та хорошою поведінкою.
Пізніше Віра призадумалась з цим же пов'язано таке везіння? Чи просто співпадіння, а чи слова чоловіка-беззатька справдились? Врешті-решт, жінка все ж вирішила, що не обійшлось без допомоги вищих сил. На душі стало теплоті приємно від цих думок.А за вікном все кужляв сніг в повільному вальсі, навіваючи хороші думки про світле майбутнє. Віра закуталась в теплий картатий плед і пішла на кухню заварювати собі міцний чай з лимоном. Вона твердо вирішила піти завтра до церкви та подякувати Богу за все, адже як виявилось дива таки трапляються з тими, хто на них заслуговує.
2 коментаря
Щоб залишити коментар, увійдіть в обліковий запис
УвійтиДякую за проду. Розповідь про зимове диво дуже сподобалась!
Максим Бойко, щиро дякуємо) Завжди намагаємось чимось вразити
Яка чудова історія! Дуже мені сподобалася! Дякую! Аж настрій прикращав))
Ви такі історії оформлюйте в окрему книгу. Блоги швидко опускаються і відходять, а книга буде у вас на сторінці, може, ще комусь підніме настрій))
Біжу читати продовження!!!
Дякую!❤️
А в чужому тілі важко! Хай яке не є, але своє)))
Лариса Бондарчук, дякуємо) Окрема подяка за гарну ідею про окрему книжечку!
Так, чуже тіло- гіпотетично це дуже важко, краще бути в своєму. А ідеальних людей, як відомо, нема, і тіл відповідно теж, тому і своє нічого)))
Видалення коментаря
Ви дійсно хочете видалити повідомлення?
Видалити СкасуватиКоментар буде видалено назавжди.
Блокування коментування
Ви дійсно хочете заборонити можливість коментування?
Заборонити Скасувати