Ти якось запроси мене на каву –
Тоді, коли закінчиться війна.
Як сонце нам світитиме ласкаво,
А душу зігріватиме весна...
Весна...хоч буде інша пора року,
Та сама, що украла в нас війна...
Пройдемось, сповільнивши наші кроки,
Вдихнем свободи, мов десертного вина...
Візьму тебе я лагідно за руки:
Торкнусь долонь, перерахую мозолі...
Щокою притулюсь...після розлуки
З любов'ю гляну в очі стомлені твої.
А поки що лишається чекати
Й писати довгі смс-листи,
Дивитись, коли з'явишся у чаті...
В журбі, за течією день за днем плисти...
28 травня 2022 © Venera Mar
Відредаговано: 06.12.2023