АННА
Ранок видався емоційно важким. Гектор ще не з’явився на роботі, а от Арсен був тут як тут. Поважною ходою крокуючи до мого робочого місця, він приземлив свою п’яту точку на стіл.
- Доброго ранку моя трудова пташко, - весело мовив бос і поглянув на робоче місце мого колеги. – А інша пташка іще не прилетіла? Де Гектор?
- Уявлення не маю, я йому не нянька, - байдуже потискаю плечами.
Арсен з цікавістю поглянув на мене.
- Бачу ти не в настрої. Які плани на вечір?
- А є пропозиції?
- Це було просте запитання, а не натяк.
- А, зрозуміло, - невдоволено стискаю губи. – Хочу навідатися до подруги. Ми трохи…посварилися і… Точніше між нами виникла складна ситуація… Так, у мене є плани на вечір.
- Подруга гарненька? – хитро примружив очі Арсен.
- Вона гарна. Влада знає, як сподобатися будь-якому чоловікові, - задумливо говорю.
Нашу розмову перериває телефонний дзвінок. Арсен швидко поглянув на мобільний і скинув виклик.
- Це моя подружка, - відмахнувся він.
- В тебе є дівчина? І давно?
- Нещодавно.
Не стримую легку посмішку.
- А я все думала: куди ти зник? А в тебе з’явився інший об’єкт обожнювання. Що ж, рада за вас. І скільки їй років?
Арсен зітхнув.
- Вона молодша за мене, їй вісімнадцять.
- Оу, це добре, - із розумінням киваю. – Тобі дійсно потрібна дівчина твого віку, а не набагато старша. Добре, що ти не гаяв часу даремно. До речі, ти не був на благодійному балу. Принаймні я тебе там не бачила.
Вставши з мого столу, Арсен пройшовся по кабінету до вікна.
- Я не сильно полюбляю такі події.
Здивовано підіймаю брову.
- Ти не любиш благодійність?
Арсен почухав щоки, він був не голений.
- Не зрозумій мене неправильно, благодійність – це чудова штука і я нічого проти не маю, але…бал. Не моя тема.
- Зрозуміло, я теж не сильно люблю танцювати, але прийти туди було варто це однозначно. Вніс би пожертвування.
Арсен зітхнув.
- Але тепер боюсь, що запізно. Бал вже закінчився, - широко оскалився в посмішці він і поглянув на годинник. – Раджу тобі приступати до роботи, справ багато, а працювати нікому. І в нас є один масштабний проект на носі. Телефонуй Гектору і поцікався чому на годиннику 8:45, а його ще й досі немає в офісі. Бажаю удачі, Анно, - він роблено поклонився і попрямував до ліфту.
***
Гектор не підходив до телефону і так і не з’явився на роботі. Згадавши про вчорашнє повідомлення розумію, що планів у мене на сьогодні більш ніж достатньо, але до кого спершу завітати: до Влади чи до Гектора, я ще не знала.
Робочий день швидко добігав свого кінця і от зібравши свої речі, прощаюся з колегами та покидаю стіни офісу. Таксист вже чекав на мене біля стін компанії. Підходжу та сідаю до машини.
***
Стукаю в такі знайомі двері і вагаюся – не знаю на що розраховувати. Влада відкрила приблизно через дві хвилини, здавалося, що я відволікла її від важливих справ, але виглядала вона як зазвичай, ніби нічого й не сталося.
- А, це ти, - ніби розчаровано подала голос вона і всміхнулася. – Проходь. У мене обмаль часу, збираюся на роботу, але можу викроїти для тебе трохи хвилин доки збираюся.
Проходжу до квартири і озираюся.
- Оскар вдома?
- Пішов на прогулянку.
- Добре, що його немає, я хочу поговорити з тобою віч на віч.
Влада із розумінням кивнула.
- Я теж хотіла б з тобою поговорити. Ходімо до мене в спальню, я ще не встигла завершити макіяж.
Йду за Владою, заходжу до кімнати та приземляюся на ліжко, подруга сідає перед трюмо та бере до рук коробочку з яскравими тінями.
- Владо, розмова піде про Оскара. Я хочу вибачитися перед тобою за той поцілунок, то була справжня помилка. Навіть не знаю, що на мене найшло.
Бачу, як Влада посміхається до мене в дзеркальному відображенні.
- Саме цю тему і я хотіла підняти. Я не ображаюся на тебе, давай просто все забудемо і поставимо крапку. Не хочу щоб ми сварилися через проклятих чоловіків.
Шоковано моргаю дивлячись на неї.
- Ти справді не злишся?
- Я подумала і вирішила пробачити вас обох, адже я теж не менше винна перед тобою.
- Про що ти? – насуплюю брови.
Влада опустила погляд і розвернулася до мене склавши руки на колінах.
- Я хотіла звабити Романа.
- Що? – недовірливим поглядом дивлюся на неї.
- Але не хвилюйся: він видався міцним горішком. Зазвичай чоловіки не можуть вистояти перед моїми чарами, але він вистояв.
#2466 в Любовні романи
#1198 в Сучасний любовний роман
#669 в Жіночий роман
любовний трикутник дуже емоційно, протистояння характерів, одержима любов
Відредаговано: 26.06.2023