Клим Грозний. 22.00.
- Тук-тук, - кажу. Дозвольте приєднатися до вашої веселій компанії?
В отворі дверей в недбалій позі застиг красивий елегантний хлопець в модному прикиді. Темно-каштанове волосся знизу виголене, а зверху звисає довгим чубчиком, прикриваючи край карого ока і ліве вухо із сережкою-конго, що свідчить про орієнтацію на жіночу стать. Стильний. Відомий всьому інституту, Клим Грозний. Єдиний син великого начальника, впевнений, що веде родовід від відомого царя Івана Грозного, і частий винуватець жіночих сліз. Хоча, хто їм, цим жіночим сльозам, винен? Всіх не обласкаєш.
Клим був місцевим, і ніхто його побачити в гуртожитку не очікував.
- Клим? - тільки й вимовив розчаровано Високовський, йому суперник був зовсім не потрібний, і так доводилося докладати чималих зусиль, щоб залишатися лідером, але Грозний без всяких зусиль міг перетягнути кермо влади над цим невеликим товариством на себе.
- Клим!! - Чук і Гек, теж одногрупники Грозного, навпаки, зраділи. - Тебе нам і не вистачало! Заходь! Будь, як удома, але не забувай, що в гостях!
Решта теж зашуміли, заплескали в долоні.
Грозний витягнув з-за спини невелику, сантиметрів тридцять, штучну ялинку, прикрашену однаковими сріблястими кульками.
- Так і знав, що ви без ялинки! Як можна без ялинки Новий рік зустрічати?
- У гуртожитку строго заборонено ялинку ставити, - нагадав Високовський.
- Так то ж справжню, - парирував Клим. - А таку можна. Куди її?
Дівчата жваво розгребли центр столу, звільняючи місце. А Анжеліка непомітно сповзла з колін Високовського, вже поставила біля себе стілець і заклично махала гостю.
- Яким чином в наше скромне житло? - запитав Шило.
- З дому пішов.
- Як колобок! Під Новий рік?
- Ну, не те, щоб пішов... З батьками поцапався.
Насправді, Клим мав у столицю з друзями летіти, але родаки його замкнули. Через трояка за останній іспит, у них договір був, щоб без трояків. Але решта ж всі четвірки, можна було і знижку зробити. Клим образився і, коли його випустили вже після відльоту літака, пішов з дому. А так як за дві години до Нового року було б складно знайти гарну компанію, вирішив не мудрувати, а поїхати до гуртожитку, де, напевно, весела тусовка буде. Дівчина, з якою він зараз зустрічався, полетіла до столиці без нього, так що можна було розважитися на повну котушку.
- Ну, ти крутий! - Захопився Чук.
- Молодець, що до нас, - додав Гек.
- А куди ж, дорогі мої? Я ж вас всіх люблю, як рідних! - обняв близнюків за плечі Грозний. - Так, до речі, там, за порогом, сумка. Розбирайте.
Чук і Гек кинулися за сумкою, і з захопленням стали діставати дорогі і важкодоступні, на ті часи, речі: пляшку коньяку «Наполеон», балик з червоної риби, пару палиць сирокопченої ковбаси, банку бразильської кави, а також київський торт у фірмовій упаковці.
Радощів було, коли дівчата торт побачили...
А Клим в цей час із задоволенням дивився на радіють студенти і думав, що, може, цей вечір буде навіть кращий, ніж той, який намічався в столиці, в оточенні мажорів.
Хлопці тут все прості, відкриті, доброзичливі. Антошка - веселун. Близнюки - свої в дошку. Юрчик теж компанійський. Сирота - серйозний не по роках хлопець з дитбудинку, та приязний, справжній. Хіба що Альберт... Багато на себе бере і намагається бути лідером, але таланту до цього у нього, на жаль, немає. Занадто зарозумілий і думає, що всі повинні його слухатися. Гаразд, в сім'ї не без виродка. Можна на нього просто уваги не звертати. Подується-подується - і здується.
Дівчата... Дівчат, шкода, мало. Двох з них, теж одногрупниць, Грозний добре знав. Ассоль чомусь не користувалася своїм красивим ім'ям, а відгукувалася на безлике Котя. Вона здавалася зовсім дитиною, хоча Клим знав, що дитинство у неї було важке, росла без матері і характер має такий, що і чоловікам багатьом варто позаздрити. А подивишся - скажеш, що вітряна і беззахисна. Зовнішній вигляд буває оманливим. Ассоль, безсумнівно, гарненька, але Грозному сьогодні потрібна дівчина на одну ніч, і щоб без претензій потім. А Котю хочеться захищати, як молодшу сестричку, а не ображати. Вона ніби як до Сироти сьогодні тулиться... Ну і нехай, він хлопець надійний.
Ліна, подруга Ассоль, її повна протилежність. Статечна, повільна. Красива, своєрідною красою. Тільки чому стрижеться так коротко? Їй би локони до плечей пішли. Вона, наскільки знав Клим, живе в іншому місті, і сім'я у неї благополучна. Чому тут? Як подруга вона хороша, але як дівчина була б занадто сором'язливою. Грозний не здивувався б, коли б дізнався, що вона до цих пір незаймана. Таких рідко зустрінеш на третьому курсі, але вона дуже схожа.
Зулі... Нещодавно в інституті, першокурсниця з якоїсь африканської країни. Витончена, красива. Але на екзотику не тягне. Дівчина повинна бути своя, та, яка виросла на «Ну, заєць, постривай!» і розуміє тебе з півслова, з пів погляду.
Залишилася Анжеліка. Клим навіть оскому відчув, кинувши на неї короткий погляд. Вона тут, звичайно, сама помітна. І одягнена модно, і нафарбована яскраво, і фігурка гарна. Груди – що треба! Але. Таку вертихвістку пошукати треба. Сьогодні з одним, завтра з іншим, післязавтра з третім. Безпринципна вона. І нахабна. Хоча... Може, на одну ніч така і потрібна?
#59 в Містика/Жахи
#191 в Різне
#130 в Гумор
гра на виживання, аномальні та паранормальні явища, помста потойбічних сил
Відредаговано: 15.01.2021