Будильник розбудив мене дуже вчасно, адже потрібно збиратися на пари. Одразу ж повернула голову в той бік, де спав Алекс, але його вже не було, лише приємний аромат парфюму залишився на подушці. Я вдихнула цей рідний для мене аромат і пішла до ванної. Батьки повернулися додому, коли вже збиралася на пари.
Швидко одягнула жакет і вибігла з будинку. Настрій після вчорашньої ночі був бездоганно чудовий. Біля університету завібрував телефон. Знову СМС від Алекса!
«Доброго ранку, моя мила квіточко! Вибачай, що втік від тебе, не дочекавшись поки, прокинешся, але потрібно було їхати на роботу. Тому, вибач. Надолужимо все іншим разом. Міцно цілую! Твій Велетень
P.S Ти така мила, коли спиш! Так би і з’їв тебе»
Цей невеличкий лист підбадьорив мене ще більше. Я посміхнулася і вирішила швидко відповісти. Тому, зупинилася біля загорожі під університетом. Я не помітила, як підійшла Олеся і штовхнула мене в плече.
– Дивись куди йдеш! – крикнула я.
Як ж мені набридла ця Олеся! І не знайдеться людини у групі, яка б її покарала. Чому завжди цим мажорам хочеться знущатися над слабшими за них? Нічого, думаю вона своє покарання колись отримає і тоді я буду від цього щаслива, але думаю, що не тільки я!
Телефон зазвучав, коли я поверталася після пар додому. Стас! Що ж робити? Не хотілося сьогодні з ним розмовляти, адже після вчорашньої ночі я зробила свій вибір, хоча думаю він не сподобається йому. Тож, вирішила не відповідати на дзвінок і поклала телефон до сумочки. Він ще кілька разів телефонував, але я так само не відповіла. Перед закінченням семестру, потрібно було ще багато вивчити, адже вже через тиждень перший залік, а потім і екзамени. Тож, перевдягнувшись зайнялася навчанням, конспектуючи матеріал. Цей процес зайняв увесь мій вільний час, тому закінчила все майже опівночі. Якби не голодний шлунок, що подав сигнал сильним бурчанням, що хоче їсти, я б і далі працювала. Мабуть цю наполегливість у навчанні успадкувала від батьків. Вийшла на кухню, коли всі вже спали. Знаю, що на ніч не потрібно їсти, але змушена була, бо пропустила вечерю. Думаю, мама кликала мене, щоб поїсти, але музика в навушниках не давала змоги почути її голосу.
Тимко зашкрябав у вхідні двері, тож я впустила його.
Зробивши собі бутерброд, помаленьку наминала його, коли у вікно хтось кинув камінець. Злякавшись, повільними кроками підійшла до вмикача і вимкнула світло. Присіла біля вікна і одним пальцем відгорнула фіранку, утворюючи непомітну шпаринку. Хто це може бути? Потім камінець знову влучив у вікно. І я не витримала і встала на весь зріст. Біля свого джипа стояв, як ви думаєте хто, звичайно ж Стас. Він посміхався і махав мені рукою. Чого йому потрібно? Він рукою позвав мене на вулицю, бо телефон я не взяла на кухню. Що ж потрібно йти, адже він точно не відступиться. Накинувши куртку, в кімнатних тапочках я рушила до нього на вулицю.
Я не знала, що йому відповісти, бо не хотіла виправдовуватися.
Після моїх слів він змінився на обличчі.
#2975 в Любовні романи
#1448 в Сучасний любовний роман
#383 в Молодіжна проза
Відредаговано: 31.05.2020