Леля.
Життя в палаці було зовсім іншим, не можу сказати що погане, просто чуже мені. Костянтина бачила рідко, він більшість часу проводив з воїнами, і підтримував порядок, як в палаці, так і в Києві.
До мене ніхто не підходив, після публічної заяви Костянтина, єреї взагалі обходили стороною. Та я бачила їхню зацікавленість моєю персоною.
Всі чекали повернення Володимира з Корсуня. Й говорили про перемогу нашого війська й взяття Корсуння... І наче все добре, набіги на наші землі припиняться.
Та щось не договорювали, я це читала по обличчях послів, що прибували в палац з новинами...
Ще однією несподіванкою, стала новина повстання в Новгороді:
– Леля, мені потрібно поїхати й придушити повстання!
Воїн зайшов похмурий, як грозова хмара, й до діалогу був не налаштований...
– Повстання? Але чому люди повстали?
– Нововведення почнуть з Новгорода! Кілька указів батька оприлюднили, ще до його приїзду. Багато незадоволених, особливо...
Він зупинився та я не настільки наївна, щоб не зрозуміти про що йдеться в указах.
– Скільки тебе не буде?
– Тиждень чи два! Та тебе ніхто не образить!
– Я хочу дещо попросити...
– Проси!
Відчула тепло в області серця, яке пекло й переходило в біль. І я знала що маю зробити...
– Зніми сорочку.
– Що?
Хоч Костянтин здивувався моєму проханню, та виконав миттєво. Перед мною був наполовину оголений чоловік, з царською статурою... Та на даний час, я думала про інше. Тому приступила до роботи, взяла в руки голку, обійшла воїна кругом... Стала біля спини й рухами, посланими богами почала вибивати послання й оберіг водночас...
– Що ти робиш?
Від першого удару чоловік сіпнувся, та навряд чи від болю, скоріше від здивування.
– Це не я! Це Боги, вони хочуть щоб я передала тобі послання! На даний час, я навіть не знаю, яке воно буде... Та воно обов'язково здійсниться! Й допоможе тобі зрозуміти себе, своє призначення!
– І часто ти це робиш!
– Ні! Таке було тільки тричі!
Всього три рази...
На спині виступили краплини крові, й почали одна за одною котитись вниз. Як я не люблю кров, особливо запах. Та вибору не було, потрібно завершити процес.
– А ти не можеш, це послання передати усно. Як мінімум, це буде не так боляче...
Я чула що чоловік говорить, та слів не розбирала, моя свідомість була зайнята іншим...
Голку я змочувала в спеціальному чорнилі, тому за деякий час, моя робота мала чорні контури, а ще через півгодини, була завершена.
Відступила й наче щойно побачила, що зробили мої руки, які до речі, були в крові.
– І що там за символ?
– Ратиборец!
– Яке послання цей знак несе для мене?
– Ратиборець — символ того, що кожна людина може стати жертвою свого або чужого мислення, символ твердості духу. Ти сам вільний вибирати чим, коли й заради чого і кого жертвувати своїм життям, оскільки Боги дарували тобі свободу вибору. В цілому знак означає «силу духу, готового усвідомлено пожертвувати собою заради рідних і Батьківщини» - знак військової доблесті, мужності, відваги. Він настільки сильний, що здатний з вираженою рішучістю знести, подолати ворогів...
Задумалась, досить неоднозначний символ, і суть послання в тому, що воїну, дарували свободу вибору... Він сам повинен вирішити, як вчинити, якою дорогою піти.
Костянтин повернувся до мене й криво посміхнувся:
– А ще казала, що звичайна дівчина...
Нічого не відповіла, а він мене поцілував в обидві щоки... Прощається, отже, відправляється негайно.
Не знаю як жінки чекають своїх чоловіків з походів, та завчасно їм співчуваю.
– Не виходь з палацу, не шукай пригод, я скоро повернусь.
І він вийшов, а я присіла на підлогу, зовсім без сил...
#460 в Історичний роман
#10458 в Любовні романи
#324 в Історичний любовний роман
Відредаговано: 24.03.2021