Єлена
Я довгий час лежала в тиші. В голові промайнула думка: чи зможу я відчути четвертий маяк? Відчувши емоції Ізабель, Еллайзи та Джеймса, змусила себе відкрити очі.
— Єлено! Як ти себе почуваєш? — промовила Ізабель.
— Я спробую знайти четвертий маяк! — впевнено сказала та встала з ліжка.
— Єлено, не варто ризикувати. Ти можеш відчути маяк, коли він вперше отримає силу, але не зараз... Якщо ти зануриш свою свідомість у розбудову світу, ти можеш не повернутися. Це ризик!
— Джеймсе, я спробую!
— Ні! — категорично сказав Джеймс.
Ізабель та Еллайза здивовано поглянули на мене.
— Значить, мені потрібний... архангел. Він стане моїм провідником!
Кімната залилась світлом. Ми всі примружили очі.
— Варахиїл! — Джеймс поклонився.
Перед нами повстав Архангел Варахиїл. Божий архангел, через якого посилається благословення на усіляку добру справу.
— Я проведу тебе крізь час та простір, — промовив Варахиїл.
Я деякий час не могла повірити, що сам архангел спустився на землю.
— Не бійся, Єлено! — лагідно сказав архангел. — Твій дар відчує четвертий маяк. Еллайза та Ізабель стануть твоїми силами, відчуттями, а я — твоїм провідником!
Архангел доторкнувся до мого чола. Я взяла дівчат за руку та занурилася в їхні емоції й почуття. Якщо маяки пов’язані між собою, таким чином я можу знайти й четвертий маяк. Використовуючи лише емоції та почуття, глибше занурилась у медитацію.
Я пронеслась крізь зорі та простір часу, через Всесвіт, який простягається нескінченно у всі боки. За руку міцно тримав архангел Варахиїл. Я ще більше занурилася в почуття маяків. Відчула біль, страждання. Ізабель та Еллайза дали мені силу, і я змогла проникнути в почуття четвертого маяка. Хмари окутали нас. Варахиїл обійняв мене за плечі та почав спуск на землю.
Почуття підказали...
Я знайшла його!
Габріель
Моя сила символізує межу між світом відомого та невідомого, світом живих і мертвих. Моя сила — це повалений величезний дракон, старожитній змій, скинутий на землю архангелами. Я став протилежністю того зла, яке може вийти з темряви та піднятися з безодні. Моє власне падіння стало початком нового звершення, нового початку!
Архангел Михаїл своїм полум’яним мечем знищив у мені ту темну силу, той порок, через яку я став вигнанцем... зрадником для своїх побратимів. Меч архангела проник у саме серце, я відчув його полум’я, покорився смерті та долі.
Я схилив голову перед архистратигом із покаянням!
Я чекав її в кам’яному лісі Цинги-де-Бемараха, розташованому на західному узбережжі Мадагаскару в області Мелакі, провінції Махадзанга. Через вивітрювання карсту тут утворився скелястий ландшафт, гострий, як лезо бритви, й дуже гострі вапнякові вершини скель можуть легко прорізати не тільки людську плоть. Це місце було небезпечним для людей, але не для нас.
— Габріелю, я почула тебе, твій поклик!
Вона підійшла ближче та обійняла за плечі.
— Я так сумувала за тобою, — солодко промовила жінка. — Габріелю, ти мені дуже потрібний. Довіряй мені!
Я оглянувся.
На мене дивилися кохані очі, такі ніжні та пристрасті...
Чи готовий я знову повернутися до неї?
Підкоритися?
Моя відповідь...
Ні!
Я схопив Касікандріеру за горло та стиснув.
— Касі, ти більше не маєш впливу на мене!
Демониця намагалася вирватися з захвату. Але я був сильнішим. Від напруги її обличчя почало змінюватися. Очі запалали чорнотою. Я швидким рухом наколов її тіло на гостру вапнякову вершину, від чого Касікандріера заволала.
— Скажи мені, де четвертий маяк?
— Я думала, що ти кохаєш мене, Габріелю! Допоможи мені! — вона простягнула до мене руку.
— Твоя демонська отрута більше не діє...
Демониця злісно верещала. Позаду неї з’явилися чорні крила. Одним крилом вона вдарила в обличчя. Я впав на землю. Касікандріера підмінялася з вапнякової вершини та, замахнувшись крилом, заричала. На її голові виросли роги. Довгі, смертельно небезпечні, чорні обвуглені кігті стали великими. На шкірі появилися, немов на вулканічній породі, тріщини з розжареною лавою.
— Коханий, якщо не покоришся мені... то я тебе назавжди знищу!
Вона завдала удару, але я перехопив крило й почав ламати його.
— Скажи мені, де четвертий маяк? — надавив ще сильніше на крило та почув хрускіт на спині.
Касікандріера замахнулася кігтями, але пройняла лише повітря.
— Ти ніколи не знайдеш маяк! — заричала й знову замахнулася.
#8525 в Любовні романи
#1907 в Любовне фентезі
#1314 в Містика/Жахи
кохання та віра, протистояння героїв, містика архангели демони
Відредаговано: 17.12.2021