В двері почувся стук.
– Батьку, ви мене викликали? – перед старим королем постала постать дівчини. Коса була розкуйовджена, а на руці виднівся свіжий шрам, з якого по пальцях стікала кров.
– Що з рукою? – запитав батько.
– Ми з Гарі билися на мечах. – сказала Аліс. Її серце досі шалено тріпотіло.
– Сьогодні ввечері родинна вечеря, я б попросив тебе не запізнюватися... – сказав батько-король.
– Звісно, батьку... – покірно сказала Аліс і пішла.
***
Ввечері вона одягнула сукню і пішла на родинну вечерю. За столом вже сиділи усі: батько, мачуха, Сара та Елізабет.
– Аліс, ми саме тебе чекали. Сідай, ця справа стосується тебе в першу чергу. – сказала Мачуха.
– Я уважно вас слухаю. – сказала Аліс.
– Доню, тобі через два тижні вже буде двадцять, і ти, як найстарша спадкоємиця престолу повинна посісти посаду королеви Енісе. – почав батько.
– Так, батьку, я готова керувати державою. – сказала Аліс.
– Я розумію, але зараз у держави важкі часи... Зі Східного королівства насувається війна, а ти єдина з усіх спадкоємиць що вправно володіє воєнними мистецтвом... Ну звісно, ти розумієш, що ти і не єдина спадкоємиця... Розумію, це буде не по статуту, проте я хочу, щоб ти очолила воїнів Енісе проти Східного королівства...
– Це велика честь для мене, батьку. Але хто тоді нестиме честь держави на посаді королеви? – запитала Аліс.
– Елізабет одягне корону раніше часу... – сказав король. – Вона чотири роки вивчала політику і дипломатію.
Аліс поглянула на Елізабет, що єхидно посміхалася на тому краю столу.
– Стій, тобто ти залишиш мою доньку ні з чим? – здивувалася мачуха. – Що буде з Сарою? Чому саме Елізабет? Аліс ти ж не...
– Я згодна. – сказала Аліс. – Ви з дитинства готували мене до цього. Так загартовували мій характер, що мечі, шпаги і списи я полюбила дужче за сукні та кокетки...
– Ох, я зараз зомлію... – сказала мачуха і розкрила віяло. – Моя люба... Як? Хто тебе так виховував?
– Мене виховав мій батько, я думаю він краще знає, що мені потрібно... – презирливо сказала Аліс.
– Кгем... Коронування відбудеться післязавтра. – сказав батько.
– Аліс, люба сестро, дякую тобі. – Емоційно мовила Елізабет.
Аліс вичавила з себе посмішку і кивнула головою.
– В честь коронування відбудеться бал, я вже надісла запрошення королям, принцам і герцогам Де'Лонс та Манісії. – сказав король.
– Ах, невже я побачу принца Джонса? Ми з ним не бачилися десять років. – сказала Елізабет. – Аліс, ти ж його пам'ятаєш?
– Звісно, сказала Аліс. Я бачила його торік на весіллі Марлен Саффі, принцеси провінції Джордан. – сказала Аліс. – Тебе там не було бо ти захворіла...
#1977 в Фентезі
#309 в Бойове фентезі
#828 в Молодіжна проза
#270 в Підліткова проза
фентезі та пригоди, фентезі і магія, любов випробування сильний герой
Відредаговано: 05.03.2024