Спочатку я ніби оніміла, начебто мій слух мене ніколи не підводив та все ж, я вирішила впевнитися і перепитала:
- Я…прийнята?
- Вам не почулося, - серйозно мовив Бажен. – Завтра о 8:00 ранку ми чекаємо вас на роботі, дуже велике прохання: не запізнюватися.
- О господи, дякую вам, - мій подих перехопило від радощів, я не знаю куди подіти руки, тому просто кладу їх на коліна.
Бажен відхилився на спинку крісла.
- Але перед тим, як ви підете… Думаю Владислав Вікторович хоче вам щось сказати. Правда ж Владе? – Він повернув голову.
- Га? – Підняв голову Влад кліпаючи очима, схоже він взагалі думав про своє.
- Тобі не здається, що ти повинен вибачитися перед Азалією?
- Вибачитися? За що? – Щиро здивувався він.
- За ранковий випадок на дорозі, - з ледь помітним натиском мовив Бажен. – Ляпас котрий повинен був отримати ти, отримав чомусь я.
Влад виразно підняв брову, повільно пройшов до мене і обпершись однією долонею на стіл, а іншою на крісло в якому я сиділа, схилився і декілька секунд просто розглядаючи моє обличчя, мовив:
- Приношу свої найщиріші вибачення. Я сподіваюся, що ви коли-небудь зможете мене пробачити Азаліє, - тоном солодким та глузливим мовив він.
Згідно киваю, не в силах відвести погляд від його карих очей, але наступної миті, я сама ледь не подавилася своєю нахабністю.
- Я прощу вас тільки якщо оплатите мені хімчистку, - задравши підборіддя, без тіні страху дивлюся на нього.
Влад хмикнув, його важкий погляд було витримати важко, але я змогла.
- Чудова ідея, сукню ви мені зараз віддасте? – Оцінюючий погляд уважно пройшовся по моїй фігурі.
- Що? Ні! – Швидко отямилась і забігала очима в пошуках допомоги котрої не було – Бажен сидів у кріслі мовчки. – Я принесу сукню завтра.
- Гаразд, буду з нетерпінням чекати, - криво посміхнувся він і різким рухом відштовхнувся руками та випрямився в повний зріст.
Швидко підхоплююсь ледь не кинувши сумку на підлогу і кидаю розгублений погляд на кожного з них.
- Бажен Вікторович, - трохи схиляю голову. – Владислав Вікторович, - роблю те ж саме поглянувши на Влада. – На все добре. Бажаю вам гарного робочого дня.
- До зустрічі Азаліє. І скажіть секретарю щоб вона розпустила чергу, ми знайшли людину на місце, - привітно посміхається Бажен, Влад вирішив промовчати.
Я виходжу за двері кабінету зі щасливою усмішкою на устах, якась дівчина вже приготувалася для того щоб зайти наступною, але я зупинила її.
- Навіть не думай, місце дісталось мені, - підморгую їй і впевненим кроком йду до секретарші. – Мене взяли! – Радісно мовляю і вона підіймає на мене погляд.
- Справді? – Не приховане здивування лунає в її голосі. – Отже, завтра у вас перший робочий день. Вітаю. – Усміхається.
- Дуже дякую! І ще одне, - я вказала пальцем на присутніх, - Бажен Вікторович просив щоб ви відпустили людей.
- Я зрозуміла, - сміється і киває.
***
- Як вона тобі? – Бажен зітхнув з полегшенням та випростався у кріслі.
- Чесно: у мене шок. Не думав, що ти здатен прийняти таку особу у нашу компанію. Де твій здоровий глузд?
- А твій? Буквально одне твоє слово і вона могла б піти звідси ні з чим, але ти промовчав, чому? – Посміхнувся Бажен, в його погляді явно читався деякий підтекст.
- Я вирішив залишити цю справу тобі, не все ж мені одному вирішувати, - показав зуби в посмішці Влад і різко став серйозним. – Думаю нам буде важко з нею. Ця дівчина тотально незграбна, у неї все летить з рук. Як би ми потім не пошкодували про своє рішення, не хочу щоб в компанії виникли проблеми через таку, як вона.
- Припини, - нахмурився Бажен. – Дівчина просто сильно рознервувалася, а ти відразу починаєш нести маячню на її рахунок. Впевнений, що Азалія гарний спеціаліст в своїй області, вона нас не підведе.
- Авжеж. Сподіваюся, що на робочому місці вона нервувати не буде, - скептично хмикає Влад і падає в крісло напроти брата, в якому ще декілька хвилин назад сиділа я. – Вона тобі сподобалась, чи не так? – Схилив голову набік.
- Я ще точно не вирішив, але в ній явно щось є, - задумливо відповів Бажен потерши підборіддя. – А чому ти питаєш? Навіть якщо й сподобалась, тобі то яка справа?
Влад іронічно пограв бровами.
- Якщо ти невпевнений, то дозволь тобі дещо запропонувати.
- Запропонувати «що»? – Бажен незрозуміло примружив очі.
- Давай заключимо парі. Хто перший отримає її прихильність, той і виграв. Програвший виплачує переможцю 10 тисяч доларів. На все про все, у нас є 3 місяці. Що скажеш?
- Що ти маєш на увазі під «прихильністю», поцілунок?
Влад загадково примружив очі.
- Якщо зможеш вкласти Азалію до себе в ліжко – ти виграв.
- Домовились, - швидко відповідає Бажен. – Побачимо хто виграє.
#7962 в Любовні романи
#3107 в Сучасний любовний роман
#1810 в Жіночий роман
любовний трикутник, сильні почуття, гумор та протистояння характерів
Відредаговано: 28.08.2022